מארלי הזקן היה מת לגמרי.
זאת חיובים להבין...
אחרת שום דבר בחדר לא ייצא מהסיפור שאבי כוומד לספר לכם.
תודה, אדוני.
צינית! ﬠנפי צינית לחג.
היום לפני שבﬠ שבים.
מה אמרת?
מר מארלי מת היום לפני שבﬠ שבים.
זה יהיה יותר מדי...
לבקש שתחזור לﬠבודה, שאני משלם לך בכובורהו
מר קרצ׳ס!
האש באח דוכוכת, מר סקרוג'.
גש הבה, מר קרצשׁ.
-מה זח? -חולצה.
-וזה? -מקטורן.
-וזה? -מגבול.
אלה הם בגדים.
הבגדים בוﬠדו להגן ﬠליך מפני הקור.
ברגל) שנקנו משתמשים בהם...
למטרה שלשמה נקנו.
פחם נשרף.
פחם הוא זמני, ופחם הוא לקר.
והיום לא ײשרף כבוד פחם במשרד חזה.
-האם זה ברור, מר קרצ׳ס? ,כן, אדוני.
חזור לﬠבודתך לפני שאיאלנו להניח...
ששירותיך אינם דרושים כבוד.
כן, אדוני.
-חג מולד שמח, בוב קרציס. -וגם לך, מר פרד.
חג מולד שמח, דוד.
אמרתי, חג מולד שמח, דוד.
שטויות.
שטויות, דוד?
-אינך מתכוון לכך. -אני כן מתכוון.
מה זה חג המולד...
אם לא זמן לקנות דברים...
שאון צורך בהם, ולא את הכסף לקנותם?
זמן שבו מזדקנים בשנה, אך לא מתﬠשרום בשכבה.
לו שמﬠו לי...
היו לוקחים כל אידיוט שמזמר "חג שמח"...
ומבשלים אותו במינן של ﬠצמו...
וקוברים אותו כשצרור ציניות תקוﬠ בלבו.
באמת, דודי.
חגוג את חג המולד בדרכך שלך, ואני אחגוג בדרכי שלי.
אינך חוגג אותו.
אז הרשה לי לא לחגוג.
אפשר לחשוב שזה ינוזור לך במשהו. אפשר לחשוב שאי פגום נגזר.
יש הרבה דברים ששאבתל הבאה מהם...
ללא רווח. וחג המולד ביניהם.
אך תמיד ראיתי בחג המולד תקופה יפה...
זמן לנדיבות, לחמלה, לצדקה...
כשאנשים חושבים רק בנכי חובה אחת...
לפתוח את סגור לבם בפני אחיהם.
ואם כי החג מﬠולם לא שלשל זהב או כסף לכיסי,
אב, מאמין שהוא כבשה לי רק טוב.
ואני אומר, תודה כיאל ﬠל כך.
אף הגה מפיו,
או שתחגוג את החג באובדן משׁרתך.
פיך חוצב להבות. למה לא תנסה להיבחר לפרלמנט?
אנא, אל תכﬠס, דודי. בוא לסכווד ﬠמנו מחר.
לסכווד? אני מﬠדיף ללכת לגיהיבום.
זה מאוד לשמח אותי. וגם את אשתי.
לפתוח את סגור לבם בפני אחיהם.
שמנותי שהביאה מﬠט לנישואין. ﬠבייה, אני מבין.
אבל אוהב אותה.
והלא אוהבת אותי.
אהבה.
אחײצ טובים לך, אחיין.
איני רוצה ממך דבר.
אובו מבקש ממך דבר.
-מרוכב לא בוככי להוות חבריםו -אתה מבזבז את זמני.
אבל מצסﬠר שאתה כה תוקפני.
מﬠולם לא רבנו, למיטב ידיכותי.
ולכן אשמור נבל בחגי הטוב ואאחכי לך חג מולד שמח.
-שכיום. -ושבה סובח.
-מה שלום בני משפחתך? -סוב. טוב מאוד.
-מסור לחם את איחולייו -כן, אדובי. תודה.
-שלום, קרציס. -שכיום, אדוני.
וחג מולד שמח.
אידיוט.
והוא גם גרם לי לאחר.
אני הולך לבורסה.
-אל תסגור דקה לפני הזמן. -לא, אדוני.
אבל מניח שתרצה חופש כל הלום מחר?
-אם זה בוח, אדוני. -זה לא נוח.
וזה לא הוגן.
אם אבבה חצי כתר משכרך כנל כך...
תחשוב שאני מנצל אותך. אך אינך חושב שאתה מנצל אותי...
כשאנו משלם לך שכר יום ﬠבודה כשאינך ﬠובד.
חג המולד בא פﬠם בשנה.
תירוץ ﬠלוב לשדוד אדם, כל 25 בדצמבר.
אבל אני מניח שאתה חייב.
-בוא מוקדם יותר למחרת. -כן, אדוני.
-אל תשכח. ,כן, אדוני.
-וחג מולד שמח לך. -שטויות!
חג מולד שמח, מר סקרוג'.
אל תקבגּו בדבות כאן, ילד.
אני לא מקבנו נדבות, אדוני. אני טים. סים קרציס,
אני מחכה לאבי.
סים קרציס, מה? אם כך תחכה חרבה זמן, לא?
-תודה, אדוני. -שטויות.
פנו את הדרך. לזוז. תנו כיו לﬠבור.
חג מולד שמח, אדוני.
18-71 בינואר. 18-71 בינואר.
-השוק הפתוח. השוק הפתוחל -קובים כאן. קובלם.
-חששנו שלא תבוא. -נגוד מכבס סוגרים, אדוני.
.אני כאן. שו-נגיﬠ'
-ידﬠתי שתשנה את דﬠתך. .צדקת. שיניתי את דכותי.
-אז תקבל את הצﬠתנוו -המחיר ﬠלח.
נבלה? זה בלתי אפשרי.
אם תרצו את התירס שלי, אז תשלמו את המתיר.
בתוספת 5 אחוזים כבל חכויכוב.
זה טירוף. תישאר ﬠם מחסן מלא בתירס.
-זה נונייני. -אם נשלם את מחירו...
לחמבו ותיוקר. הﬠביום יסבלו.
קנה תירס במקום אחר.
סקרוג׳. דקה.
ניקח את התירס במחיר שביקשת אתמול.
מאוחר מדי. מחר המחיר יﬠלח בכבוד 5 אחוזים.
זה לא הוגן!
נכון, אך זה ﬠסקים.
אתן לכם דקה להחליט.
בסדר, סקרוג'. נחתם ונשלם.
סוב מאוד, רבותיי.
דאגו שהתשלום בﬠבור ﬠסקח זו...
וופקד בידי הפקיד שלי.
לא אשלח, ﬠד שלא אראה כסף. יום טוב לכם.
-מר סקרוג׳, אני מביח? -נכון, רבותיי.
-אינך מכיר' אותבו. -וגם אלבי רוצח.
שמו פול, וזהו מר חקינג.
-נפלא. ﬠכשוו תנו לי לﬠבור. -תן לי להסביר.
בימי חג אלה של השנה, נראה מתאים...
שאלה מבונינו בכבלי האמצנוום יתרמו...
לנוביים ולﬠלובי החיים, הסובלים קשות בימים כאלה.
אתם מבקשים ממני כסףו
אלפים זקוקים למצרכים הבסיסיים...
מאות אלפים לﬠודוד ולתמוכה.
-האם אין בתי כלא? -רבים.
-מפנולו הכוניים ﬠובדיםו -הלוואי שיכולתי לומר שלא.
פסי הייצור, בתי חתמחוי...
יוכובדים במלוא המרץ? -ﬠמוסים.
חששתי לרגכב...
שמשהו גרם לכך שייסגרו.
אחדים מאיתנו מארגנים קרן...
לקניית בשר, משקה, מזון וחום.
-כמה נוכל לרשום בשמך? -כלום.
-אתה רוצה לתת בסתר? -אבי לא רוצח כיתת בכלל.
חוות ששאלתם, חרי לכם תשובתי.
אני ﬠצמי לא חוגג...
ואין באפשרותו לתת לכוצלום לחגוג.
המסים שאבו משלם מממנים את מוסדות הציבור.
והם )גולים מספיק.
אלה שמצבם קשה, שויכיכו לשם.
רבים אינם יכולים ללכת, ורבים ונודיפו למות.
אם יﬠדיפו למות, אולי כדאי שיﬠשו כך...
ויצמצמו את ﬠודף האוכלוסין.
-אונך מתכוון לכךל -בכל לבי.
אודה לכם אם תמשיכו בנוביינוכם...
ותרשו לי להמשיך בשלי... יום טוב.
אבא!
סלם.
אתה בטח קפוא.
אבל בסדר ﬠכשׁיו.
נוכל ללכת דרך קורן היל ולראות את הילדים משחקים בשלג?
ודאי שנוכל.
סים, אני חופשי כל היום מחר.
נבלה ביחד, כל המשפחה, יום שלם!
הללויה לחג המולד, היום הכי טוב בשנה!
-הבס. -הם כל כך בחנים, אבא.
קדימה, תפוס.
יום לבוא וגם אתה תשחק ﬠם הילדים.
אני בטוח בכך.
אני מרגיש שאני מתחזק מיום ליום.
חיובים ללכת ﬠכשוו. אמך מצפה לנו.
כן, הגינו הזמן ללכת חביתה.
סקרוג'.
אבבכוזר סקרוג'.
מי קורא לי?
מישהו קרא בשמל?
סקרוג'.
מארלוכ
סקרוג'.
שטויות.
אלה שטויות! אני לא אאמין בהן!
מה אתה רוצה ממני?
הרבה.
־מיאתח? מל חליתי.
אתה דקדקן מאוד בשביל רוח רפאים. אז מי חיית?
בחול היותו שותף לר, ג'ייקוב מארלי.
-אתה יכול לשבת? -אבו יכול.
בו, אז שב.
אתה לא מאמין בי.
לא.
איזו ראיה היית רוצה להוכחת קיומי...
-מﬠבר לחושים שלך? -אני לא יורכב.
מדוﬠ אינך סומך )בל חושוךל
מפני שכל דבר קטן משפיﬠ ﬠליהם. אפולו כאב בסן קל.
אתה יכול לחוות בשר מקולקל, סופת חרדל...
או אולי תפוייא לא מבושל.
אתה בכוח משהו רקוב, ולא משהו שכולה מהקבר. שטויות!
רחמים.
רוח בתﬠב. מדוכו באת להכןרידני?
איש חכם ומשכול, האם אתה מאמון בי או לא?
אני מאמין! אני חייב!
אך למה הרוחות מהלכות בארץ? למה באת אליי?
חובה כנל כל אדם...
שהרוח השוכבת בו תצא והתהלך...
בון האנשים, ותבדוד הרחק.
ואם הרוח לא כבושה זאת במהלך חייה...
נחרץ ﬠלוה לﬠשות כך לאחר מותח.
נגזר ﬠליה לנדוד בﬠולם...
ולראות את מה שאינה יכולה לחוות.
אך וכולה היתה לחוות.
ולהיות מאושרת.
אתה כבול בשלשלאות. למח?
אני כבול בשלשלאות שחישלתי בחיי.
חיברתי אותן חוליה לחוליה, מסר למטר...
האם הן נראות זרות לך...
או שאתה מזהה את משקלן ואת אורכו...
מחשלשלת שאתה נושא בﬠצמך?
היא היתה כה מלאה, כה כבדה...
וכח ארוכה, כמו לפני ך ﬠרבי חג המולד.
ומאז הוספת ﬠליח כבוד. זו שלשלת כבדה מאוד.
אני לא רואה שלשלת.
גם שלי חיו בלתי נראות...
ﬠך יום מותי...
כפי ששלך יהיו.
ג'ייקוב.
ספר לי כבוד. דבר אליי דברי ניחומים.
אין לי.
רוחי...
לא יצאה מגבולות בית הכוסק שלנו.
בחיי, רוחי מﬠולם לא נדדה מﬠבר לגבולותיה הצרים...
של מאורת סחר החליפין שלנו.
אין ספק, היית איש כוסקים מﬠוּלהּיּ
ﬠסקום?!
האנושות היתה ﬠסקי.
טובת הכלל היתה ﬠסקי.
חמלה, רחמים, סובלנות ונדיבות היו ﬠסקי.
ﬠנייני המסחר חיו אך טיפת מים...
באוקיינוס הרחב שהלה ﬠסקי!
אני מצכןכנר, ג'ייקוב. האוכל לכושות משהו למנובך?
למכוני?
לא. מאוחר מדי.
אך באתי...
למﬠנך, אבנכוזר.
האומנם? סוב, תמיד הילת חבר סרב.
כחלק מכוובשי...
-נשלחתי להזהיר אותך. -והנה הזהרת.
וכדי להציﬠ לך תקווה והזדמנות להימלט מהגורל שנפל ננליי...
שלוש רוחות ירדפו אותך.
שלוש רוחות? חן התקווה וההזדמנות שﬠליהם דיברת?
אכן.
אם כך, אבל חושב שאוותר.
צפה לראשונה חלילה...
כשהשﬠון יכה אחת.
הן לא יכולות לבוא וחד, ונגמור בבת אחת?
צפה לשנייה, בשכבה שתיים.
השלישית, הפכפכה מהאחרות...
תופיﬠ בזמנה שלח.
אל תחשוב ﬠלײ יותר.
רק כדי לזכור...
מה התרחש בינינו.
שטויות.
בטח משהו שאכלתי.
אחת.
מה אמר מארלי?
כלום.
סתם חלום.
את הרוח שﬠב' ביקורך דווח לי?
אבל הואְ
מל ומה את?
אני הרוח של חגו המולד שﬠברו.
-הﬠבר חרחוקו -לא. ﬠברך שלך.
אולי תואילי בטובך...
לחבוש את המצבפת שאת מחזיקה בידך.
אבל מביאה את אור האמת.
תרצה להשתמש בה, ולכבות את האור?
אני מתנצל. לא התכוונתי לפגוﬠ.
מה מביא אותך הלום?
-למﬠנך ולסובתך באתי. -איני יכול לחשוב יגל טובה טובה יותר,
מלילה של שינה ﬠרבה.
הישמר לך, אבבכוזר סקרוג'. מדובר בגאולתך.
אם מדובר בגאולתל, אז...
כדאי שנמשיך.
בוא.
נחיה בלתי נראים...
ושקטים כמו קבר.
תראה ננתח ילד, בגבר.
תראה את ﬠצמך, אבבﬠזר.
האוויר כה בקי. כמה שובה מהﬠלר.
אתה יודל} היכן אתה?
ודאי, אני...
נולדתי כאן. גדלתי כאן.
זה דניאל קוססאס. ורוברט אססס.
שלום, דניאל.
הגדול שם, זה דיוויד סיילר.
דיוויד, תביט, הבה! זה אבבﬠזר!
אמרתי לך, אבנﬠזר. הם לא יכולים לשמוﬠ.
כמה מאושרים הם נראים.
נכון. אתה צודק.
טוב, הגיﬠ הזמן להמשיך.
קדימה, אבנﬠזר. אתה מכור את הדרך.
אני יכול להסתובב כאן בﬠונוים קשורות.
בלת ספרך.
אבל זוכר.
וזה יום חג המולד.
יש שם ילד, ﬠזוב ומוזנח.
הילד בבסשׂ ﬠ"י רןברלו ובני משפחתו.
אמו נפטרה. אביו בוסר כיו.
למח אביו נוטר לו?
אמו נפטרה בלידה.
בלידה שלו.
בכח כנל הילד, אם הדמכוות יﬠלו.
חבריו נמצאים אותו, אפילו ביום זה,
ספריו האהובים.
ﬠלו באבא שלו.
ﬠלי באבא חטוב וחושך.
שגורלומהמוינרבןיייגייי; הגיוני.
אך לא ילד אמיתי לדבר איתו. אף לא אדם חי אחד.
רובינזון קרוזו לא אמיתי?
וששת? והתוכי...
בגוף ירוק ובזבב צהוב? לא אמיתי?
הוא הסתדר, הילד.
בוא נראה חג מולד אחר...
כשהיית כבר בחור.
פאן.
-פאן! -אח וקר!
באתי לקחת אותך הביתה, אח וקר.
לקחת אותך חביתה.
הביתה.
הביתה, פאן הקטנה?
כן.
הביתה, לתמיד.
אבא נחמד יותר מבכובר.
הוא דיבר אליו ברוך ﬠרב אחד...
ולא חששתי לשאול שוב אם תוכל לחזור חביתה.
והוא אמר כן. ושלח אותו בכרכרה להביא אותך.
את אישה מדהימה, פאן הקטנה.
ואתה...
אתה גבר ﬠכשׁיו.
ולא תחזור חבה שוב.
בוא. שלא נﬠכב את אבא.
אבא!
הבה אתה, בבל. ﬠמוד בשקט.
תן לי להביס בך.
חם לא הפריזו בהאכלתך, זה בטוח.
גדלתי, אני חושב.
כן, רוב הילדים גדלים.
-פאן אמרה לך שלא תחזור חנח. -כן, אדוני.
חגוﬠ הזמן שחפלס דרכך בﬠולם. סידרתי לך ﬠבודת שולוח.
תנובור לביתו של מר פזיוויג בכבוד 3 ימים.
3 ימים, אבא?
קיוויתי שנוכל ליהנות ממנו יותר.
יותר?
3 ומים הם די וחותר לנו.
אינך חושב כך, אבבןוזרל
כן, אדוני.
די והותר.
-גמרתםו -הכל מסודר ויציב, אדוני.
לכרכרה, פאן.
לדרך.
לכרכרה, ילד.
דיו!
פאן התחננה לנווד כמה ימים, אך אבי חוה...
אדם נוקשה.
-ופאן... -היא מתח אישה צﬠירה.
היא היתה כ"כ נדיבה. כן, ציוירה מדי.
-מבוגרת דיה ללדת ילד. -בן אחד.
-פרד, אחיינו. -פרד הוליוול, כן.
שדומה מאוד לאחותו.
באמת? לא שמתו לב.
לא שמת לב?
אני מתחילה לחשוב שחיית את חיוך בﬠיניים ﬠצומות.
פקח אותן. פקח אותן לרווחה.
אתה מכיר את האיש.
זה פזלוולג הזקן.
הו, כן, יקירתי.
התבקשו ממר פורונג כיהﬠביר את חכוביין למר סקרוג׳ו
תודה, יקירתי.
ראתה מכיר את המקום הזה.
מכיר? כאן ﬠבדתי כשוליח.
וו-הו!
שימו כיב, כולם! דוקל אבבכוזר? הניחו את הכנסים.
לא ﬠובדום יותר חכורב. זה ﬠרב חג המולד.
אז סיגרו את הספרים שלכם.
פנו את השטח. אנחנו זקוקים לחדר.
הבה, בﬠרי.
אתה תיחנה חכורב, אבבכוזר. זו פקודה.
-כן, אדוני. אני אשתדל. -פתח את לבך.
אתה משקיﬠ את כל כולך בﬠבודה, ואני כולי תשבחות כנל כך...
אבל אתה צﬠיף.
יש יותר בחיים מספרים, מבדים, ומספרי חשבונות מאובקים.
זו גב' פזלוולג ושלוש הבנות ומחזריהן.
וחג מולד שמח לכולכם.
ובל...
שכחתי...
כמה יפה היתה.
שלום, בל.
שכיום.
-את רוצח לרקוד? -כן.
כמה זמן ﬠבר מאז שרקדת, אבבﬠזר?
בזבוז זמן, לרקוד.
לא כך חשבת אז.
אז היתה סלבה.
השתנות מאז שהתחלת אצל פזיוווג. חיות קודר כ"כ.
אני חויב להזחורך, מיס בל. אני אדם רצונו מאוד.
אני מחשיבה רצונות כתכונח ראויה לחכורצח,
אך אפשר גם להגזים בה.
אקח לתשומת לבי את כוצתך, ואחיה את חיו גגם חיוך כנל שפתו,,
בואו! הם מנגנים סיר רוג'ר' דה קובלי.
יחיה לכם זמן לפרנץ' כשתחיו זקנים ושמנים כמוני.
כדאי שאזמין את אשתו לפני שהחצוף הצנויר יחטוף אותה.
איזה הבדל, אבנﬠזר, כיﬠבור את מסﬠ החיים המפרך...
בחברת האישה הנכונה לﬠזור לך לשאת בנטל.
איזה אדם בר מזל אני!
נצטרף לאחריםכ
חתכונוג כולו שלי, מיס בל.
פזלוולג הזקן.
אדם טיפש.
טיפש? למה טיפש?
מה הוא נגשה כדי לזכות בהכנרכת השולוות שלו?
פיזר כמה לירות?
רקד כמו קוף?
חייך חיוך גדול?
סרב, האושר שהוא מפזר... פיזר...
שוויו היה אדיר, בשווי 1,000 לירות.
סתם דברים קטנים.
-בל. -אתה מאוהב, אבבנוזרו
-נדמה לי. -היא טובה מדי בשבילך.
יום אחד, כשאתﬠשר...
אהיה שווה אותה.
זה היה לילה שלא יישבה.
לגבולם לא.
-אך שכחת. לﬠתום קרובות. -חא?
הבס. כבוד ﬠרב חג המולד...
התכבכבת בגלל הﬠומס בﬠבודה.
-אתה זוכרכ -לא.
שלום, בל.
כיכשיו אתה זוכר?
אני מצטﬠר שאיחרתי.
חשבתי שלא תבוא. אני וודﬠת כמה אתה ﬠסוק.
נו)
תקופה זו של השנה, ואופי נוסקײ.
חשוב שאבצל כוכשיו את הזמן ואת ההזדמנויות בתבונה.
אליל אחר תפס את מקומי.
-אוזה אליל תפס את מקומךו -אלול מוזהב.
כל תקוותיך התמזגו לתשוקה ﬠיקרית אתת: רווח.
המחשבה כנל כסף שולטת בך.
אולי בהיותי חכם יותר.
אך לא השתבותי כלפווו.
ההבנה בינינו היא ישבה.
הוא נכורכה כשהיינו צנטרום ומשאבינו מוגבלים.
כמה אבל חושבת ﬠל הימים האלה.
אלמלא היתה הבנה בינינו,
היית מנסה לחזר אחריי ﬠכשיוו
ניגרת חסרת בדוניח, שיש לח רק את נוצמה להביא לנישואים?
אין לך תשובה?
-את חושבת שלא? -אוזו תשובה בטוחה ואיומח.
כה אופיינית לאיש השקול והזהיר.
אבבﬠזר, אבל משחררת אותך.
אתה אדם חופשי.
אני משחררת אותך בלב מלא.
מו ויתן ותהיה מאושר בחיים שבחרת לך.
כמנוס הלכתי אחריה.
"במﬠט" לא בחשב,
בכויקר בﬠנייני חלב.
והיה לך לב אז, נכון?
למה לא הלכת אחריה?
ﬠם מותו, אבי...
הוריש לי ירושה קטנה.
בל רצתה להתחתן, התכוקשה שנוכל להסתדר.
או אבל רציתי יותר בﬠבורבר, אז...
הלוויתו את הכסף.
הנחתי את היסודות להצלחתו הפיננסית.
-ברכותײ. -בכי, אירוניה, בבקשה.
-מספיק. קהל אותי הביתה. -הסברת לי מה הרווהת.
נוכשיו אראה לך מה הפסדת.
-בל. -כן, בל.
ואלה ילדיה!
הן, יקיריי, הוא בהדר, נכון?
אלוהים, איזה שבט.
שכיום, שכיום. שלום, יקירתי.
שכיום, אבא. איפה המתנה שלי? אופה המתנה?
תצטרכי לחכות כבד חכורב. כולכם.
מתנות בﬠרב חג המולד, כרגיל.
תארי לכוצמך.
הם יכלו להיות שלי.
גם אני חשבתי ﬠל כך.
ראית, ,דוד ותיק שלך בﬠיר אחה"צ.
-מי זה היהכ -נחשי.
אני לא יכולה.
אני לא יודﬠת.
-אבנﬠזר סקרוג׳? -זה אכן היה מר סקרוג׳.
חלפתי כבל פנו חלון משרדו. הוא לא היה מוגף.
בר אחד בכור כנל שולחנו.
שותפו, ג'ייקוב מארלי, שוכב כול כורש דווײ.
ואבבכוזר סקרוג׳ ושב שם כיבד.
לבד בﬠולם, אני חושב.
אבבﬠזר המסכן.
איש מסכן, אומלל.
אל תרחמי ﬠלײ, איני זקוק לרחמייך!
הם לא שומﬠום אותך.
ובאשר לך, ראיתי די וחותר מתמונות חכובר.
הניחו לי!
אל תרדפו אותי יותר!
האמת חיה!
חלום בלהות.
חלום בלהות בורא.
אלוהים...
תן לי לישון.
תן לי לישון... בשקט.
בשקט.
שחולם.
ובכן, ג'ייקוב מארלו%
הוכן הרוח שהבטחת לי?
אמרת בשכבה שתיים, אם איני טונגה, נכון?
טונגה במותו...
כפל שסכוית בחייך, שותף לקר.
אבבכגזר סקרוג׳!
היכנס!
זאת אני מתכוון לכנשות.
היכנס והכר אותי מקרוב, בנאדם.
מﬠולם לא ראית אנשים כמוני, נכון?
אמת ויציב. לא הכרתי.
מﬠולם לא הכרת...
את בנו משפחתי הצﬠורים יותר?
לא שאבי זוכר.
גם לא את אחיו המבוגרים שנולדו בשנים האחרונות?
לא, אני חושש שלא.
האם יש לך אחים רבים, רוח?
יותר מ-סס8,ו!
משפחה גדולה לפרנס אותה.
תפוס בגלימתי, אבבנוזר סקרוג'.
אלזה יום כוכשוול
אינך יודﬠ?
בוקר חג המולד.
קונים הרבה, נכון?
הן, אבנﬠזר. זה כל מה שאתה רואה?
בוא איתי, ואראה לך לאילו מטרות טובות...
יכולות לשמש סחורות אלה.
האם יש כוח מיוחד בלפודך?
הו) כן...
יש.
-אתה מכור את הבית הזח? -כ'א, איני מכור.
זה ביתו של בוב קרציס.
באמתכ הוא מסודר לא רﬠ, ב-5ו שולינג לשבוﬠ.
שניכנס?
-לא חייתי רוצה להפריﬠ. -כמו פגם רוח הﬠבר...
לא יראו אותנו ןלא ישמﬠו אותנו.
-מﬠניין מה מﬠכב את אביכןל -ודאי משוחח ﬠם הכומר.
אבא אוהב להחמיא לו כנל דרשותוו.
אני מקווה שהפודינג הצליח.
אף אחד לא כוושה פודינג טוב ממך, אמא.
פיטר?
-תשאיר קצת למשפחה. 'אבל רק כןוﬠם.
אני בטוחה שהם יסתדרו בלﬠדלך.
-שלום, אמא! -שלום, אמא!
-תריחו את האווז, מרתה! -הוא מנגלה ריר בפי!
-גם בפי! -אין לי סבלנות לחכות!
אך תחכי. ﬠיזרי למרתה למרוח חמאה ﬠל הלחם.
הבה הם!
-חג מולד שמח! -איחרת, בוב קרציס.
ואתה קר כמו קרחון, סים. לקחתם את זמנכם.
לאבא היתה שיחה ארוכה ﬠם הכומר.
תיארתי לﬠצמי.
בוא להקשיב לפודונג רוחש בתנור.
כמו נחש ﬠנק בתוך סיר נחושת.
הצטרף לאחיך ולאחותך.
לך אליהם.
קדימה.
-איך הוא התנהג בכבסייח? -בפלא.
יותר מבפלא.
אמא דואגת איך זה ליצא.
-תראה אלך הם תומכים בו. 'מה אמרתל
כלום. זה...
כלום.
הוא תמיד שוקﬠ בהרחורום כשהוא יושב לבד.
הוא חושב נבכי דברים מוזרים.
הוא אמר שהוא מקווה שחמבקרום בכנסייה רואים אותו, בכבל מום...
ושוודאי נחמד לחם לזכור בחג המולד...
מי גרם לקבצבים הנכים ללכת...
וכיﬠוורים לראות.
נראה לי שטים הולך ומתחזק מיום ליום.
שגפיו גדלים, ושהוא במצב רוח טוב יותר.
כן, בוב. אני בסורןה שאתה צודק.
הוא אכן מתחזק.
טוב, כולנו כאן. זה הכו חשוב.
-בלונדה, ﬠיזרו לי ﬠם האורז. -כן, אמא.
פיטר, יש לי בשורות טובות בשבילך.
פגשתי הבוקר בכנסייה, אדם נכבד,
פרד חוליוול שמו. הוא אחיינו של מר סקרוג'.
הוא זכר שוש לי בן, הקרב לגיל ﬠבודה...
ואמר שיש לו מקום בשבילך, בשכר 3 שילינג ו-6 פני לשבוﬠ.
3 שילינג ו-6 פני, כל שבוﬠ?
אז אם תרצה...
תוכל להתחיל ביום שני הבא.
ﬠכשיו אוכל לﬠזור לך ולאמא.
חשוב יותר...
תפתח בקריירה מבטיחה.
להתחיל במשכורת של 3 שילינג ו-6 פני לשבוﬠ.
כ"כ אופייני לאחייני. מה הפלא שמﬠןלם לא הצליח לאגור כסף.
אולי הוא "אגר" יותר מכסף.
פרד?
הוא ﬠושה זאת כדי להרגיז אותי.
מﬠסיק את בבו של הפקיד שלי בשכר מופרז.
בואו לאכול!
שקט, שקט, שקט, ילדים. שקט.
-אווז בפלא! -מספיק לצבא שלם!
-אמא, חתכולית כבל כוצמך. -זה בסדרו
מחר, אבא, פרוס את האורז! אין לי סבלנות.
לא שכחנו משהו?
אלוהים, אנו מודים לך ﬠל השפכו ששמת לפנינו.
אבו מודים לך ﬠל יום זה של אהבה ושל אושר...
כול שקיבצת את כולנו יחד, לחלוק זה ﬠם זה ואיתו...
את לבותינו המלאים ביום מיוחד זה.
-אמן. -אמן.
אמן.
-אמן. .מחל
אמרת משהו?
לא. לא.
חשבתי ששמﬠתי אותך...
לא, לא אמרתי כלום.
הו.
-תפוח אדמח. -פלטר.
אליס.
-בלינדח. -תפוח אדמה, אליס?
זה אווז קטן מאוד.
זה כל מה שקרצש יכול להרשות לﬠצמו.
ולוְ
ם מלבלר ל ול ֵב - כן'
אז בואו נתחיל.
וחג מולד שמח לכולנו.
חג מולד שמח לכולנו.
ויברך אותנו האל, את כולם.
אמור לי, רוח.
האם הוא לחיה?
אני רואה כיסא ריק ליד השולחן.
אבו רואה קביים ללא בﬠלים, שלמים ושמורים.
אם הצללים האלה...
יישארו כפי שהם, בﬠתוד, הילד ימות.
לא.
אמור לי שהוא יחיה.
אם הצללים יישארו כפי שחם, בﬠתוד...
אף אחד מבני מינו לא ומצא אותו כאן.
או אם ﬠללר למות, שלמות...
ויוריד בכך את ﬠודף האוכלוסין.
אתה משתמש במילותײ שלי נגדי.
כן. אז אולי בﬠחוד תנצור את לשונך...
ﬠד שתדכו מהו כוודף האוכלוסין...
ואיפה הוא נמצא.
אתה יודﬠ, אולי בﬠיני השמים...
אתה יותר חסר ﬠרך ופחות ראוי לחיות...
ממילוונום רבים, כמו ילדו של איש מסכן זה.
ניצחון מסחרר, יקירתי. כרגיל!
אמרתי לך, אמא.
זו הצלחה.
ודאי רווח לה לגב' קרציס.
ﬠתה משבסתיימה החגיגה...
ﬠדיון לא.
רק ﬠוד רגכנ חגיגי אחד.
הבס.
ﬠכשיו ברום כוסות לכבוד מר אבבכוזר סקרוג',
פסרון החגיגה שלנו.
מר סקרוג'.
באמת! "פכןרון החגיגה שלבן".
הלוואי וחיה מול ﬠינוי.
חייתי אומרת לו מה דכותי ﬠלוו, ומקווה שיכוכל כל מולה.
יקירתי, הילדים. זה חג המולד.
כן, רק חג המולד מכוורר את הרצון לשתות לחייו של...
אדם קמצן, בתכיב, מרושׂﬠ...
קשה וחסר רגשות, כמו אבבןוזר סקרוג'.
יקירתי, מכנס חמלה.
טוב, טוב.
ארים כוסית לבריאותו. למכונך ולכבוד היום חזה...
אך לא לכבודו.
חיים ארוכים, מר אבבייזר סקרוג'.
חג מולד שמח ושנה טובה ומאושרת.
אין כיו ספק שחג המולד שלו יהוה מאוד שמח והוא יהיה מאוד מאושר.
מר סקרוג'.
הוא צדק בדבריו, בוב קראש.
בלﬠדײ לא היתה כל חגיגה. לא היה אווז.
הצלחתי בנוסקום נותנת לו ﬠבודה.
זה כל מה שלמדת מצפויתך במשפחה זו בחג המולד?
לא. לא הכל.
אבל אדם חיוב למצוא צידוק לﬠצמו, לחייו.
נותר כינו מﬠט זמן.
תפוס בגלימתי.
'איפה אבחנו ﬠכשיול -סתם רחוב.
כל רחוב שהוא.
הבית הזה. אבחנו בכנסים כאן.
-אני חושב שזה ישכּנשﬠ אותך. -אני לא במצב רוח להשתכושﬠ,
-בכבלי, האם בגינת, כה משﬠשגּות? -אבי מצטﬠר, אהובתי.
חשבתי כול פניו אתמול. שטויות, הוא אמר. שטויות.
הוא אמר שחג המולד זה שטויות. וגם האמין בכך.
חליתי רוצה לפגוש את דודך. תיאוריך מבררים אותי.
הוא באמת מצחיק.
-אך לא אדם בגנים. -ﬠלבונותוו הם ﬠונש בפני ﬠצמו.
גיס יקר, אומרים שהוא ﬠשיר מאוד.
נכון. אך ﬠושרו אינו שווה חרבה.
הוא לא ?ורשה בו כלום. אפילו לא לרווחתו הוא.
אני ודאי לא מבזבז אותו.
אין מה להתווכח, זה חסר כןנום וחסר סאקס.
-סאקס הוא תכונה שאבי בז לה. 'אבל רואה.
-הוא מככבים אותי. -אבי מרחם ﬠלוו.
מרח... מרחם ﬠלוול
מו סובל משגוונותיו? הוא. תמיד.
הוא מחליט לא לאהוב אותנו ולא לסכווד ﬠמנו.
ומפסיד ארוחת ﬠרב טובה.
הסיבה שאני מדבר כוליו כך...
היא שאמי, זכר נשמתה הקדושה לטובה...
רןיבבה אותו מאוד. היא אהבה אותו.
זה נכון.
פאן אהבה אותי, ואבל אותה.
פאן היקרה, הלוואי שהיתה חיה.
פרד דומה לה מאוד.
כן.
מישהו הזכיר לי זאת לאחרונה.
התוצאה לכך שאינו אוהב אותנו...
ושאינו בא לחגוג איתנו, היא שהוא מחמיץ רגﬠים בﬠימלם...
שכלל לא חיו מזיקים לו.
אני מזמין אותו בכל שנה, אם זה מוצא חן בﬠיניו או לא.
ובכל שבה הוא אומר, "חג המולד!
"בהא, שטויות!"
בואי, צריך לטפל באוררןלם.
בוגאס?
כל כך חרבה רﬠש.
-איבי יכול לשמוﬠ את ﬠצמו חושב. -הם נראים שמחים.
מזון ומשקה חינם, תמיד משמחים אנשים.
שמחים אלה בחברת אלה, אני מתכוון.
כולם, שקט. נשחק משחק. משחק מלים. איזה?
-דימויים. -מכירים את חחוקים?
לכל אחד יש חמש שניות לגננות. אני אשאל.
-מר סופר, אתה תשפוס. -אﬠשה כמיטב יכוכיתי.
לכל אחד חמש שניות. אם הוא לא נותן תשובה מתאימה...
הוא חייב לנומוד מאחורי כסאו.
-האחרון שיושב, זוכח בפרס. -פרד, מספיק. תתחיל.
אני מצסﬠר, אהבתי. כן, אני אתחול.
יﬠכשׁיו...
גאה כ...ל
גאה כסווס.
פוטר? יבש כ...
.לבש כﬠצם .ופה.
-מלא כ...2 -אשתי!
סליחה, יקירתי. בדיחה קטנה.
מלא כ...
-אחת שתלים... -שתו שניות.
כרימון.
מחיר כש?
'רוחל ילא!
אחת, שתיים...
שלוש, ארבﬠ...
חמש!
-כחנו, טיפשה. -אבנﬠזר, שקס.
-אמרת שלא יכולים לראות או לשמוﬠ. -נכון.
חו, כן. סליחה.
קורה שגם אני שוכח את התקנות. אני לא חוזר לכותום כה קרובות.
אני מנסה להקשיב למשחק.
צבוﬠ כ...ל
-ﬠלמחו -לא.
-אני בטוחה שזה דימוי ידוﬠ. -חשבתי ﬠל צבוﬠ כוויולס.
פרד.
אך, אני מקבל את תשובתך.
ג'נט?
שימי כיב. מתוח כ...ו
מתוח כ...
קפיץ. כל אחד יודﬠ את זה.
מתוח כש?
לא מבריקה מדי, אשת אחייני.
מתוח כשרוכו ארנקו של דודך סקרוג׳.
זה לא נכון. וזמבך כגבר.
הפסדת, ואת צריכה לﬠמוד מאחורי הכסא.
מתוח כקפוגּו. כך חשבת,,
טוב מאוד, פרד. לבחור יש ראש כבל הכתפיים.
ובאשר לצחוק נבכי חשבוני...
אתﬠלם ממנו לאור רוח השמחה הכללית.
הגיﬠ הזמן לﬠזוב את המקום הנגנים.
יש לבו ﬠוד ביקור אחד לפני שזמני נגמר.
תפוס בגלימתי.
-נגרום כ...? ישוﬠל!
-אדום כ...? -אדום כשושן.
-שקט כ...? -שקט כמו הלילח.
-לא! -כמו ﬠכבר!
-כ'א ולא. -אני יורכב. קבר.
איפה אבחנו ﬠכשׁיול
אני לא מכור את המקום.
שמו לא יאמר לך דבר. זה מקום...
כמו רבים כמוהו בﬠולם.
-יש לבו מספיק ﬠין ללילח? -זח יספיק.
לפחות יש ﬠוד דבר אחד בחינם במדינה.
מרי, חתיכה מזה כבר התבשלח.
-הם חמום מדי. -הם לתקררו מלד.
-איפה חישגת אותם, אבא? -לא גנבתי אותם.
היא לא אמרה שגנבת.
-צריך שיהיה לח כבוד. -אכי תגﬠר בילדה.
חם נפלו מכוגלח לכביש.
אביך הוא לא גנב, ילדה.
ﬠדיון לא.
למה האנשים האלה כאן?
גברים ונשים בסחבות. ילדים אוכלים שאריות.
יש מוסדות.
ביקרת פﬠם במוסדות שאתה מדבר ﬠליחםכ
לא! אני משלם מסים לאחזקתם. זה לא מספיק?
זה מספיקכ
יבן, חזור אל האש. -תסתכלי ﬠל הודיים האלה.
אלה ידיים מחוספסות. ידיים שיובדו קשה.
אני רוצה לﬠבוד.
אני רוצח לחם לילדיו. זה לא צודק שאין ﬠבודה.
אבחנו ביחד. זה הדבר החשוב.
אני אוהב אותך, מג. אני אוהב את הילדים.
או מחר לכו לבית התמחוו של הכנסייה.
לא. לא.
אני מﬠדיפח שבטבﬠ כולנו בנהר, מאשר להיפרד.
'נגד שׁאשיג ﬠבודח! -לא.
בן, אנחנו משפחה. אנחנו נשארים ביחד.
בוא.
בוא חזרה לאש. בוא.
למה אתה מראה לי את זה? מה לזה ולי?
האין חם חלק מהגזﬠ האנושי?
הבס...
מתחת לגלימתיו
הבס באלה!
מה אלה?
אלה הם ילדיך.
חם ילדו כל אלה שמהלכום בארץ בכיתי נראים.
שמותיהם הם בורות...
ומחסור.
היזהר מהם.
שכן ﬠל מצחם סבוﬠה חמלה...
"אברון".
פירושם הוא נפילתו...
ובפילת כל מכחישי קיומם.
אין להם מקום מחסה? מקורות?
אין יותר מפנולום לﬠבויםכ
אין יותר בתי כלא?
כסה אותם. אונו רוצה לראותם.
חשבתי כך.
הם חבויים נוכשׁוו,
אך הם רןווםְ
הו, חם חיים.
טוב...
חגיﬠ הזמן לﬠזוב אותך, אבבכוזר סקרוג'.
לﬠזוב אותו? כאן?
הו) כן'
לא תוכל להחזירבי למוטתיו
כבר מאוחר מדי.
קר כאן. המקום מוזר. אל תכוזוב אותי.
רוחל
חזור.
אני רוצח לדבר!
אול...
סﬠיתי פה ושם.
מיהרתי לדבר כבל דברים שלא חשבתי ﬠליחם כיﬠומק.
בוא נכבשה משא ומתן.
מﬠין מפגש מוחות.
אבל אדם הגיוני.
רוח!
רחם )בלון
אל תכוזוב אותי.
מה נגשות,,
שאתה זובח אותי כך?
מה?
אתה הרוח שגיייקוב מארלו אמר שתבוא לבקר אותי?
אני בחברת הרוח של חג המולד שיבוא?
אתה תראה כיו את צללו הדברים שלא קרו...
אך יקרו בזמן שנהיה ביחד, נכון?
אבל פוחד ממך.
יותר מכל רוח שראיתי נגד ננתח.
אני מוכן לסבול את חברתך.
האם לא תדבר אליי?
טוב, אז הובל את הדרך.
הלילה הולך ונגמר. זמנו יקר.
אני מכיר את המקום הוסב. הבורסה הוא כבית שבי לי.
אלנבי יוד?) הרבה, רק שהוא מת.
מתי הוא מת?
אמש.
מה )גם כספך?
אולי השאיר אותו לחברה. מי יש לו פרס לה?
לבטח זו תהיה לוויה קטנה, אולי בתנדב ובארגן קבוצה.
אני אלך אם יספקו צהריים,
אני מחﬠקש לקבל מזון כבל הזמן שאבזבז.
האם אין לחם כבוד למח?
כבלי, ללכת, אני מנוח.
אחרי הכל, ﬠשינו ﬠסקים איתו.
טוב, אני חייב ללכת לבדוק מה מחיר התירס. שכיום.
שכיום.
מדוﬠ הקשבתי לשיחתם?
במה היא קשורה אליי?
אלוחיי הרחום, מה זה?
רוח.
זה מקום מפחיד. אני רוצה כיﬠזוב.
לא. איני רוצה.
אינך יכול להכריח אותי.
אמרתי שאני מבין. זה מספיק.
חיוב להיות מישהו שחש משהו כלפי מותו של האיש.
אני תובנו לראות את האיש!
זה אזור נתכוב של הנגזר. ודאי סכנות.
פבית במקום לא נכון.
כאן?
אין כיו ככ' נוסקום כאן.
תפתחי כבר, גב' דילבר.
אני אמור לשלם ﬠל סחורה שלא ראיתי?
לא תשאל אותי איפה השגתי אותם?
לכל אדם יש זכות לדאוג לﬠצמו.
זה המוטו שלי בחיים.
-סוב, זה מה שהוא תמיד נגשה. -נכון.
ומי ייפגﬠ אם ייכולמו כמה דברים?
-בטח לא אחד מת, אני מביחה. -ודאי שלא.
אם הוא רצח לשמור ﬠליחם אחרי מותו, הזקן הקמצן המרושﬠ...
למה לא בחג כמו כולם בחייו?
לו כבשה כך, היה מבוא מישהו שיטפל בו כשגסס...
במקום לשכב שם, מחרחר את הנשימות האחרונות,
לבד.
בודד.
אלה חפצים שלי.
היא גנבה דברים שלי. אני אתבﬠ אותה למשפט.
מה זה?
וללװ מיסה.
הורדת אותו? סבﬠות והכל, כשהוא כנוד שכב שם?
למה לא?
-אל תכןפטף שﬠווה כנל השמיכות שלו. -השמיכות שלו?
אני מקווה שלא מת ממחלה מדבקת.
לא חיבבתי אותו מספיק כדי להסתובב לידו, אם היתה לו.
אז מה ההצנוח שלך?
אלה לא שלי.
כן, הם דומים לשל,סְִ
אך האדם שמדברים ﬠלוו, לא יכול לחיות אני.
אולי יש דמיון, אבל...
לירה אחת, 5 שילונג, 3 פני. ולא פני אחד יותר.
בחיית קשוח, ג'ו. ללא ספק, נהיית קשוח.
אני תמיד נחמד לנשים. כך אני הורס את ﬠצמי.
רורןל איזו התנהגות זול
אני מבקש לראות רגש נבכי מות האיש...
ואתה מראה לי תאוות בצﬠ ורןמדבות!
תראה מﬠט רכות! ﬠומק רגשות!
,ש כאן איזה בלבול.
חברך, הרוח השנייה, הביא אותי לכאן קודם.
בסדר.
קשה מאוד לנחל אותך שיחה.
"הניחו לילדים לבוא אליי, אל תמנﬠו בﬠדם.
"כי לכאלה מלכות האלוהים.
"אמן אומר אני לכם...
"כל מי שאינו מקבל את מלכות האלוהים כילד...
"לא ייכנס לתוכה".
חצבﬠ הזה מכאוב לﬠובוי,
זה יותר סוב ﬠכשׁיו.
הﬠבודה מאדלמה את ﬠיבוי.
ולא ארצה שׁאביכם יראה ﬠיבײם אדומות בשובו הביתה מהﬠבודה,
בכבד שום הון שבﬠולם.
הוא אמור להגיﬠ.
זמנו להגוﬠ כגבר.
נראה לי שהוא צוﬠד לאס יותר בﬠרבים האחרונים.
אך ראיתי אותו צוﬠד הביתה...
מהר מאוד )בם סים בזרוﬠותיו.
גם אני.
הוא היה קל מאוד כישאתו.
ואביכם כה אהב אותו...
שזו לא היתה בכנות.
לא בﬠיח בכלל.
הבה אבלכם.
שלום, אבא.
שלום, יקירתי,
-שלום, יקורײ. -שלום, אבא.
איחרת. התחלנו לדאוג.
'אבל שמח שאתה בבית, אבא. 'גם אני.
הפכת להיות משקל לא קטן.
הסיבה שׁהתאחרתל היא כי ﬠברתל משם הלום.
הלום?
לא יכולתו שלא ללכת.
זה כל כך שקט וירוק.
תראו בלום ראשון.
כולנו נלך ביום ראשון.
הבטחתי לו שכל יום ראשון אלך...
ולדי הקטן'
ילדי, ילדו הקטן.
אבא, אל תהיה כח ﬠצוב.
אבל מצסﬠר.
כולכם כאן איתי.
ברכה להודות ﬠליה.
אתם לודﬠלם את מל ראיתי ברחוב הלום?
את אחיינו של מר סקרוג'. פרד.
והוא בירך אותי בדרכו הבןיימח.
והוא ראה שאנל מﬠט ﬠצוב.
הוא שאל למה אני ﬠצוב. וכשסיפרתי לו...
הוא אמר שהוא מאוד מאוד מצסﬠר, ו...
רוברס.
סימי הוא חלק מאיתנו.
אך למﬠנו, ﬠניינו להמשיך לחיות.
כל זמן שבאהב זה את זה, הוא תמיד יחיה בקרבנו.
כן, כמובן, יקירתי.
אך מתו שלא יחיה, והיכן שלא יחיה...
כשדרכיבו ייפרדו...
אבל בסורן שאיש מאיתנו לא ישכח את סלם.
לא, לגבולם לא.
וכשבזכור כמה סבלו היה, וכמה נגרין...
למרות שהיה אך ילד קטן...
אני בטוחה שנשתדכי לחימנﬠ מלריב בינינו.
אבל אדם מאושר.
אני באמת אדם מאושר.
ביקשתי רכות וﬠומק רגשות.
ומראות לי.
אונו צריך לראות כבוד דבר.
קרן אותי הביתה.
מה זה?
חשבתי שׁהסכמבו שׁתחזירבי הביתה?
רוח.
משהו אומר לי שרגכו פרידתבו מגיﬠ.
אני וודﬠ, אך איני יודﬠ כיצד.
אמור לי.
מי היה האיש שראינו שוכב מת?
לא.
לפני שאתקרב אל האבן, אמור לי זאת:
האם הדברים שמראות כיו, הם צל דברים שיקרו?
או שהם צל דברים שרק ﬠלולים לקרות?
דרך חייו של אדם יכולה להצביﬠ ﬠל סוף מסוים, אני מקבל זאת.
אך אם האדם לשבח את דרכו...
גם הסוף יכול להשתנות.
הוכח לי שזה כך במה שאתה מראה לי.
אבנﬠזר סקרוג'
הו, לא. אינני האדם שהייתי.
אני לא אהיה האדם שהייתי לפני בוקורכם.
מדוﬠ להראות לי, אם אין לי תקווה?
רוח סרב.
אתה מחﬠרב למﬠנו ומרחם ﬠלײ.
אמור שאוכל לשנות את גורלי, אם אשנה את חיי.
אני אכבד את חג המולד בלבי, ואחגוג אותו כל השנה.
אני אחיה בﬠבר, בהווה ובﬠתלד.
ככ' שלוש הרוחות וחיו בתוכי.
אני לא אתﬠלם ממה שלימדו אותי!
אמור לי.
אמור שאוכל למחוק את הכתובת מכבל האבן.
רחם כגלווו
רחם כוליוי רחם נולוי!
החדר שלי.
אבל חו,
תודה לכן, רוחות.
אקײם את הבטחתי.
אני אחיה בﬠבר, בהווה ובﬠתלד.
שלוש הרוחות ושכבו בתוכי.
השמים וחג המולד יבורכו כנל זה.
אני אומר זאת כבל ברכיי, ג'ייקוב מארלי.
כיל ברכו)
תשנג בבוקר.
ואור יום.
אך של איזה ווםכ
הוי! אתה שם, ילד!
אני, אדוני?
כן, בחור, חוקר. איזה יום היום?
הווםו חג המולד, כמובן!
חג המולד?
לא החמצתי אותו.
הרוחות כבשו זאת בלילה אחד.
טוב, חם יכולים לﬠשות כחפצם.
-שלום, בחור, חיקר! -שכיום!
אתה מכיר את מוכר הﬠופות בררװב הבא, בפינה?
ודאי שאנל מכור!
ילד אינטליגנטי. ילד מדהים.
האם מכרו את החודר הגדול שהיה תלוי בחלון?
איזה? זה הגדול כמוני?
בגבר מקסים. תכגנוג לשוחח אותך.
כן! הגדול כמוך!
הוא כבוד תלוי שם.
אז לך וקנה אותו!
והבא אותם אותך, כדי שאומר להם לאן לשלחו.
חזור ﬠם האיש ואתן לך שוכיווג,
חזור בפחות מחמש דקות ואתן לך חצי כתר.
אני חייב להתלבש. כל כך הרבה לﬠשות.
איני רוצה לבזבז זמן.
אני קליל בבוצה!
אני מאושר כמלאך!
אני פורח כמו תלמיד בי"ס!
ראשי סחרחר כוליי כשיכור.
חג מולד שמח לכולם.
ושנה טובה ומאושרת לﬠולם!
אם זה חﬠלול, אני אכה אותך.
הוא היה בחלון. אני נשבﬠ.
חא, הנח אתה.
חבכור אומר שאתה מבקש לקנות את החודו חזה.
כן, זה נכון.
חצי הכתר שלך, בכובור שירותיך.
-תודה, אדוני. -ולד בפלא.
הבה כתובת, והתשלום בﬠבור החודר.
קח את חﬠוף לבוב קרצש בקמדן.
הבה ההוראות אלך להגיﬠ,
-צא מוד. -כן אדוני.
ורק תאמר שזה מידלד.
זה חיוב להגיﬠ בזמן לסﬠודה.
זה יגיﬠ, אדוני.
הבה משהו בןובור סררןתך.
-תודה, אדוני. -חנה, לכולכם.
-תודה. -חג מולד שמח.
יום בפלא.
בוקר טוב. חג מולד שמח לך.
כמו מלאכים. כן, בדיוק.
אתם שרים נפלא. הנח.
-תודה, אדוני. -אני מודה לכם...
כול המוסיקה המופלאה בחג המולד המופלא הזה.
בוקר טוב.
רבותיי, חג מולד שמח לכם.
מר סקרוג'.
אני חש ששמי אונו בגרב לכם.
אני מבקש את סליחתכם, ואנא קבלו את תרומתי לבצרכום...
אלוהים אדירים!
מר סקרוג' חוקר!
האם אתה... רציני?
ולא פרוסה אחת פחות.
זה כולל גם תשלומים בנובור שבים קודמות.
מה אוכל לומר כול נדיבות שכזו?
-אכי תאמר דבר. -אבל, אדוני חיקר!
-האם תבואו לבקר אותי? -בבוא!
-אני מודה לכם.
-תודה לך 50 פﬠם. -תודה, אדובי. תודח.
-כן? -בוב קרצש?
- כז' במבתיּר. אַף
זן בטח סכיות.
-אתה בוב קרצש? -כן.
אז זו לא סכנות.
אני לא הזמנתי את זה.
החודו הכו גדול שלי, בקנה ושולם בידי אדם...
כדי שיגיﬠ אליך בזמן לסﬠודת חג המולד.
מה שמו של הגצטלמן?
אבונומן
הוא מבקש להישאר אנונימי.
אנונימי אמרת?
זה מה שהוא אמר. ג'נטלמן אנונימי.
-מי יכול היה לשלוח? -אין כיו מושג.
-אולי זו סﬠותו -כך חשבתי.
אך שמנו כתוב ﬠלוו.
'מה בﬠשׁהל 'אבל אומר שבבשׂל אותך מיד...
ובחגוג את החג הטוב ביותר אל פﬠם.
ואנו אומר, גב' קרצשׁ, איזה רכויון בפלא.
ויברך אותנו האל, את כולם.
ויברך אותנו האל, את כולם!
-חג מולד שמח, אדוני. -חג מולד שמח.
חג מולד שמח.
הו, פרד. זה לקר מדי.
אך האם זה מוצא חן בﬠינייך?
זה מאוד מוצא חן בﬠיניי.
זה הדבר היפה ביותר שראיתי מימיו.
מקומו סביב פרק ידך, יקירתי. חג מולד שמח.
הו, פרד! אני אוהבת אותך כל כך.
-ולא רק בגלל זה. -אני יודﬠ.
אני יודל).
-מי זה יכול להוות? -אוש לא אמור לבוא כה מוקדם.
אלוהים אדירים!
זה דוד אבבﬠזר.
דודךכ
מה לדﬠתך הוא רוצח?
פיתחו את הדלת, מרי.
אין כיו שמנו של מושג.
-פרד. -דוד אבבﬠזר.
-אפשר להיכנס? -כן, חיכנס.
-בבקשה. -תודה.
בבקשה, היכנס.
אחײצ טובים, גבירתי.
חג מולד שמח.
חג מולד שמח לך.
דוד אבנכוזר, זו אשתי, ג'נט.
ג'נט, דודי אבבﬠזר.
בﬠלם מאוד.
יותר הפתﬠה, לא?
טוב, גם זה.
סרב, זה בכו] מאוד.
אם להיות כנים, זו חפתﬠה.
כשדיברבו אתמול, הבהרת לי...
שלא תקבל את הזמנתי.
הבהרתי גם דברים אתרים, לא, פרד?
שחג המולד הוא שטויות, בזבוז ומן ובזבוז כסף.
חגיגה מזולפת ומסחרלת...
שיש להתכולם ממנה.
כן, ביסודו, כך אמרת.
באתי משלוש סיבות:
ראשות להתנצל בפניך,
כבל הדברים שאמרתי כנל החג.
אלה היו השטויות, פרד.
-באמת? 'לא ידﬠתל אז, אך אני יודﬠ ﬠכשׁלו.
שנית, באתי להכיר את אשתך.
-אז, הנה היא. -כן.
ואישה יפה מאוד.
תודה לך.
גם אני הייתי מאוהב פﬠם.
היית מאמינה?
כן.
אך לא חיו לי האומץ והאופסימיות...
ואולי אף ﬠומק הרגשות שיש לכם.
שלישית, אם ההזמנה בנגינה נגרמות...
אני מקבל אותה.
כמובן שהיא ﬠומדת בﬠלבה,
הללויה!
חליתי בטוח שלום אחד...
הילת בטוח? אז מסתבר שׁצדקת,
כן, אשמח לסﬠוד אותכם.
תהיה אורח רצוי מאוד.
את אוהבת משחקים, נכון?
כן, אני מאוד אוהבת משחקים.
שיחקת אי פנום דימוויםו
זה אחד האהובים ﬠניינו.
-אולי נוכל לשחק היום. -סבור להביח.
אבל סוב מאוד בזה.
ואם במקרה ײזרק המשפט "מתוח
התשובה היא, כקפתו.
הו, כן, נכון.
טוב מאוד.
סלח לי כנל שאני אומר זאת, אך אני רואה דמיון לאחותי בפניך.
אהבתי את אמך, פרד.
לזמן מה, שכחתי כבד כמה אהבתו אותה.
אולי בחרתי לשכוח.
סרב.
אשמח לסﬠום מﬠט מהפונגּו' המפורסם.
כמובן. גרמת כינו אושר רב, דוד אבנﬠזר.
-באמת? -כן.
האל יסלח לי כבל הזמן שבזבזתי.
09200. ואתה שוב מאחר, קראש.
אבחנו נראה.
מר קרצ׳ס!
כן, אדוני.
אתה יודﬠ מה השﬠהל
כן, אדוני.
מה השׁﬠה?
שמונה ﬠשרה דקות אחרי, אדוני.
שמונה )בשרה וחצי דקות אחרי.
איך אתה מﬠז לבוא בשכוה כזו?
אבל מצסﬠר, אדוני. אבל בפיגור הלום.
כן, אני חושב כך.
בוא הבה, בבקשה.
זה רק פﬠם אחת בשנה, אדוני. זה לא יקרה שוב.
פשוט חגגתי בשמחה אתמול.
אני אומר לך, ידידי, אני לא אסבול זאת יותר.
ולכן...
ולכן, אני מתכוון...
להכפיל את משכורתו!
להכפיל את משכורתיו
כן, בוב!
חג מולד שמח לך!
אני אכפול את משכורתו ואﬠזור למשפחתך בכל דרך שאוכל.
וסוםו טים ילך שוב.
והוא יתחזק ולתחזק. אני נשבﬠ לך שכך וקרח.
נדון בפרסים היום אחה"צ כשגרים כוסות לכבוד החג.
מה קרח לך?
שום דבר, אדוני.
כלומר, זה רק ש...
כלום.
-תודה לך, אדוני. -אין בכבד מה, בתורו היקר.
הדלק את האש לפני ששנינו נקפא.
קנה כבוד פחם...
לפני שאתה כבושה כל דבר אחר.
כן, אדוני.
אבבﬠזר ﬠשה ﬠוד יותר משהבטיח.
הוא הפך לחיות חבר טוב, מכוביד טוב...
ואדם טוב מכל אדם שחכויר ידﬠה או פﬠם.
ולטום הקטן, שלא מת, הוא היה כאב שני.
נאמר נבכי אבנﬠזר סקרוג' שהוא ידﬠ לקיים את רוח החג...
סרב יותר מכל אדם אחר.
הלוואי שניתן היה לומר זאת נולינו, ﬠל כולנו.
אז כפי שטים הקטן נוהג לומר:
"יברך אותנו האל, את כולם".
]/\/\יוכו3ויוו-ו[